AVLYTTEREN
God kveld.
Takk.
Møtet på Fleuret er i morgen ettermiddag. Jeg trenger dokumentene i morgen tidlig.
-I morgen tidlig? -Ja.
-Har ikke monsieur Pelissier sagt det? -Nei.
-Men det ordner seg. Det blir ferdig. -Takk. Ha en fin kveld.
Hei, dette er Etiennes talepostkasse. Legg igjen en beskjed. Takk.
Det er Duval. Jeg vet at det er sent, men ring tilbake når du hører dette.
Pernot vil ha Fleuret-dokumentene i morgen tidlig.
Jeg finner ikke kvitteringene på alle bestillingene dine.
Ok? Ring meg. Takk.
Hei, dette er...
I morgen skal du og jeg ta en prat, for dette er ikke klokt.
Papirene dine er bare rot. Jeg kan ikke jobbe sånn.
TO ÅR SENERE
Jeg får ikke sove.
Jeg har en konstant klump i magen.
Som en frykt for at noe skal skje,
men ingenting skjer.
Legen anbefaler trening for å få det bedre.
Men jeg tror jeg må finne meg en jobb.
Faste rammer. Det har sklidd ut så veldig.
Jeg trenger noe som utfordrer både kropp og sinn, akkurat som alle andre.
Vær så god. Du har fortjent den.
Ett år edru. Gratulerer.
Jeg har jobbet med ulik programvare.
Jeg kan sikkert tilpasse meg til systemene selskapet bruker.
Avdelingssjefen monsieur Thuillier er 32 år.
Blir det vanskelig for deg å jobbe for en som er yngre?
Slett ikke.
Blir du plukket ut i første runde, blir neste steg å møte ham.
Vi vil ha referanser på forhånd fra samtlige kandidater.
Fyll ut kontaktopplysninger for noen medarbeidere på din forrige arbeidsplass.
Jeg pleier ikke å beholde kontakten med folk.
Det er en vesentlig del av rekrutteringsprosessen.
-De Grugy. -Hei, hvordan har du det?
-Bra. Og selv? -Bare bra, takk. Hvordan har Marion det?
Vi ble separert for en tid siden. Skal du i mottakelsen?
Nei, jeg skal nå et fly.
-Er du fortsatt i fars firma? -Ja. Vi har ekspandert globalt.
Jeg investerer nå i fabrikker i Brasil.
Hva driver du med?
Jeg jobbet for et forsikringsselskap, men nå er jeg arbeidsløs.
Sagt opp? Det var leit å høre.
Ingen vil investere i Frankrike lenger.
-Klarer du deg? -Ja. Det går bra.
La oss ta en drink snart. Det ville vært hyggelig.
Takk.
-Jeg må gå. Ses snart. -Ha det.
I dag ønsker vi et nytt medlem velkommen-Sara.
Velkommen, Sara.
Ja ha... Dette er altså ditt første møte.
Du kan sitte stille og lytte, men ikke nøl om du er klar til å si noe.
I dag lytter jeg helst. Takk.
Gi meg sinnsro til å akseptere det jeg ikke kan forandre,
mot til å forandre det jeg kan, og fornuft til å innse forskjellen.
Gå og presenter deg for henne.
Det trengs ikke. Alice prater med henne alt.
Hun skal ha to kontaktpersoner om hun får problemer.
Det er på tide at du deler dine erfaringer med meg.
Albert ba meg prate med deg.
Du kan nå meg på dette nummeret, hver dag, også sent på kveld.
-Her. -Gjør du alltid som Albert sier?
Takk. Men... Jeg kommer nok ikke tilbake.
Jeg tror ikke det passer meg. Gruppefølelsen, bønnene...
-Er alle kristne her? -Nei, men vi sier bønnen hver gang.
Den har en betydning for alle, kristen eller ei.
Den hjelper oss med å være ydmyke overfor våre svakheter, og med å overvinne dem.
Jeg forstår.
Hallo?
-Monsieur Duval? -Ja.
God kveld. Det er monsieur Clément. Jeg ringer angående en jobb.
-Det er sent. Forstyrrer jeg? -Slett ikke. Hvor fikk du nummeret fra?
Rekrutteringsbyrået ga meg opplysningene. Er du fortsatt jobbsøkende?
-Ja. -Utmerket.
Vi søker en som deg for umiddelbar ansettelse. Jeg vil gjerne treffes.
-Ja ha. Hvilket byrå jobber du for? -Alt vil bli forklart.
Er du tilgjengelig for intervju i morgen?
Vårt kontor ligger i Topazhuset ved La Défense.
-I morgen, lørdag? -Ja.
Jeg har dessverre tett program. Klokken 11.30?
Ok. Kl 11.30.
-Hva sa du at du het? -Clément.
Vi ses i morgen, monsieur Duval.
Monsieur Duval? Bli med meg, er du snill.
God dag.
Ditt siste engasjement var hos Verdon-Pernot, stemmer det?
Ja.
Hva sa de om monsieur Duval der? Hadde du et godt rykte?
-Hva mener du? -Hva syntes kolleger og sjefer om deg?
De så meg nok som seriøs og punktlig.
-Hvorfor sluttet du? -Jeg hadde helseproblemer.
-Er du frisk nå? -Ja.
Hvorfor har du ikke jobbet siden da? Foretrekker du å leve på bidrag?
Nei, jeg fant meg rett og slett ingen jobb.
-Finanskrisen... -Og politisk?
Heller du mot venstre eller høyre?
Jeg stemmer ikke. Politikk interesserer meg ikke.
Vil du ikke ta del i landets framtid? Er du ikke patriot?
Jo. Selvsagt er jeg det. Jeg har avtjent militærtjeneste.
Jeg må omgi meg med folk som har en sterk tilknytning til Frankrike.
Jeg leder en overvåkningsvirksomhet som tilgodeser landets interesser.
Vår oppgave er å observere visse personer.
Sånne som trenger beskyttelse, eller som utgjør en trussel mot Frankrike.
Din jobb består i å transkribere innspilte telefonavlyttinger.
Jeg har et visuelt minne, så jeg trenger alt nedskrevet.
Innspillingene må transkriberes i sin helhet, så utførlig som mulig.
Jeg trenger en som er omhyggelig og skriver raskt.
Jeg passer nok ikke til jobben. Se på CV-en min.
Jeg har lest den. Bokføring fordrer nøyaktighet og presisjon.
Det er det jeg etterspør. Ikke bare skrivehjelp.
Jeg vil kunne sette min lit til noen med erfaring og god arbeidsmoral.
Det er en krevende jobb.
Virksomheten har en streng taushetsplikt.
Ofte motarbeides vi imidlertid av teknologien.
Jeg mistror digital teknologi som gjør dataflyten ukontrollerbar.
Derfor har jeg alltid foretrukket papir og skrivemaskin.
-Skrivemaskin er ikke et problem for deg? -Nei.
Lønnen er 1 500 euro per uke.
Til gjengjeld forventer jeg uklanderlig arbeid.
Støter du på problemer du ikke kan løse på egen hånd,
-hvem ber du da om hjelp? -Unnskyld?
Om du må fatte et vanskelig valg, hvem ville du da bedt om hjelp?
Jeg tror jeg ville fattet beslutningen på egen hånd.
FRANKRIKE ER TILBAKE
Philippe Chalamont,
du mener at den mauritiske gisselsituasjonen mangler transparens.
Absolutt. Det er jeg ikke alene om å mene.
Jeg bekymrer meg for familiene. Jeg tenker på dem.
Regjeringens taushet er uakseptabel.
Hver morgen ved ankomst skal du trekke fra gardinene.
Og om kvelden trekker du dem for. Det er svært viktig.
Arbeidstiden er fra 9 til 18. Dette må du respektere betingelsesløst.
Du kan derfor verken begynne sent eller jobbe overtid.
Gå ikke ut i løpet av dagen, selv ikke i lunsjen.
Skulle du bli ferdig før tiden, må du likevel vente til 18 før du går.
Det er strengt forbudt å røyke i leiligheten.
Vær ekstra diskré når du kommer og går.
Ikke lag leven, ikke utmerk deg, og ikke åpne for noen.
Alle innspillinger er nummererte. Inkluder nummeret i hver transkribering.
Sorter dem i riktig rekkefølge.
Skriver du feil, destruer papiret i makuleringsmaskinen.
-Har du mobiltelefon? -Ja.
Ta den ikke med på jobb. Legg den igjen hjemme.
-Ok. -En siste ting...
Ikke snakk med noen om arbeidet.
Alt du gjør for meg, er konfidensielt og må forbli det. Oppfattet?
Men om noen spør, må du svare.
Du må ikke gjøre dem mistenksomme eller nysgjerrige.
Hva skal jeg svare?
Noe i stil med det vedkommende antar at du jobber med.
Vær kortfattet og avslutt setningene med et punktum.
Det bør avverge videre samtaler.
Hvordan kontakter jeg deg om jeg får problemer?
Det får du ikke om du følger instruksene.
Hallo?
-Hei, Philoména. -Hei, madame.
Ta Quentin med til tennisen kl. 15.30...
-...og hent ham kl 17. Oppfattet? -Ja, madame.
Vi ses i kveld, Philoména.
Slutt.
Begynne å spise uten meg.
-Kommer du ikke? -Nei. Redaksjonsmøtet er kl 17.
Hun har ikke gjort noe galt. Vi har gått gjennom dette.
Vi har hatt Chalamont på forsiden tre ganger. Det er litt i meste laget.
Han lar ikke elskerinnen råtne i departementet.
Han skaffer henne en jobb.
Vi må finne to løsninger.
Vår egen, samt en annen, langt mer fordekt løsning.
Kanskje det. Vi ses i morgen.
Er du ny i huset?
Pussig at vi ikke har møttes før, selv om vi bor i samme etasje.
Jeg bor ikke her. Jeg er bare her midlertidig.
Var det deg jeg hørte skrive på maskin?
-Forfatter? -Nei, oversetter.
Hallo?
Du må ringe politiet.
-Det vil jeg ikke. -Du må anmelde.
Jeg vet ikke hva han heter engang.
-Drakk du mye? -Nei...
Ikke?
Litt.
Det blir alltid sånn.
Jeg drikker litt, og så blir det sånn.
Jeg tok ham med hjem. Alt var bra.
Vi tok noen glass til. Vi lo mye.
Så satte han på musikk veldig høyt.
Jeg ba ham slutte, men han fortsatte.
Så ballet det på seg.
Jeg ba ham gå. Han nektet, og ble sint. Jeg også.
Jeg kastet et glass på ham. Han dyttet bordet over ende.
-Takk. Det var snilt. -Jeg må på jobb.
-Går det bra med deg? -Du sier ingenting.
-Hva vil du jeg skal si? -Jeg trodde du skulle skjenne på meg.
Nei. Jeg er her om du trenger meg. Det er min rolle.
Du får tallet to timer før møtet. Det er et skup.
Det er for nær valget. Vi trenger marginalvelgerne.
Ja, vi har godkjent dokumentene. Deres skatteeksperter...
Vi vier tid til å analysere opinionsmålingene
istedenfor å blåse liv i kampanjen.
Tre morgenprogrammer ville ha ham, men jeg fikk ham til å velge ditt.
Det bør komme ut noe om budsjettet denne måneden.
Gjør bruk av alle dine kontakter.
Be ham hente sitt visum.
Jeg går bare videre med én partner. Det er for risikabelt ellers.
Monsieur Al-Shamikh, du må gå til forhandlingene.
Jeg kan betale finansdepartementet, men jeg betaler en rimelig sum.
-Hva betyr det? -At vi trenger en kapitalforhøyelse.
Som partiets kasserer gjennom 10 år blir han neppe fornøyd.
-Er alt bra? -Ja. Jeg ventet på deg.
-De har sikkert begynt. -Jeg vet det, men jeg ville treffe deg.
Jeg vil takke deg. Det er alt.
-Kom på møtet. -Er det en ordre?
Husk: Røyking forbudt Vær mer diskré
Vær fornuftig, monsieur Al-Shamikh.
Du er under granskning, så ministeren kan ikke ta deg imot.
Ordne et møte. Jeg har noe å si ham.
Han kjenner til situasjonen. Hva mer er det å si?
Jeg har informasjon om de tre franske gisler i Mauritius.
Hva har det med deg å gjøre?
Jeg ledet samtalen med terroristenes representanter.
Men du ankom jo for ni måneder siden. Gislene er ennå ikke fri.
Monsieur Labarthe, jeg er en foretaksom mann.
Jeg noterer meg alt i notisbøker.
Mye av det bør være av stor interesse for dine overordnede.
I særdeleshet under en valgkamp.
Vis meg notisbøkene. Jeg kommer i dag.
Kommer ikke på tale. Jeg vil snakke med ministeren.
Husk: Røyking forbudt Vær mer diskré
En siste påminnelse: Røyking forbudt
Jeg forstår ikke hva du mener, ettersom jeg respekterer...
...dine instrukser...
Monsieur Al-Shamikh, jeg har spurt utenriksdepartementet.
Du var ikke innblandet i gisselforhandlingene.
Jeg jobbet ikke for dem.
Fortalte de hva de har skjult for media og for det franske folk?
At de ikke hadde kontakt med terroristene på over ni måneder?
Det gjorde de ikke, hva?
Monsieur Labarthe, det er ikke alle som vil at gislene skal slippes fri.
Det finnes motvirkende krefter...
Stabssjefen vil møte deg. Det er det beste du kan håpe på.
Jeg vil ha min advokat til stede.
-Jeg hører om det går bra. -Vent.
Hallo? Hallo?
Jeg vil ha min advokat til stede.
-Jeg hører om det går bra. -Vent.
Hallo? Hallo?
Slutt.
Slipp gislene fri! Vi må ikke glemme dem.
-Gerfaut. -Duval.
Så du er vår nye "skriver".
-Har du lagd kaffe? -Ja.
-Hvordan går det? Er skrivemaskinen bra? -Ja.
Clément spurte vel om du helte mot høyre eller venstre?
Hadde du svart at du var kommunist, ville du ikke vært her nå.
Jeg jobber som frivillig på sykehuset på nattetid.
For da er det ingen fare for at jeg gjør noe dumt.
Jeg jobber, sover, går på møtene... Og jeg drikker limonade.
Som sagt, man trenger veldefinerte rammer som man holder seg til.
Får AA-medlemmer gå på bar? Passer det inn i "rammene"?
Jeg har aldri vært redd for å gå på bar. Jeg drakk alene hjemme.
Må man være alene i "rammene" sine?
Vi treffes på møtene, men jeg vet ingenting om deg, ikke engang jobben din.
Det er ikke interessant.
Jeg forstår meg ikke riktig på deg.
Det finnes virkelig ingenting å forstå. Jeg er veldig ukomplisert.
Jeg skal kjøpe røyk.
-Selger du røyk? -Ja.
-Jeg har bare de her. -Ok.
-Jeg har ikke noe mindre. -Jeg henter veksel.
Moftah Al-Shamikh og hans hustru er blitt funnet døde.
Den libyske forretningsmannen skjøt sin hustru,
og deretter seg selv. Han sto anklaget for skattebedrageri...
-Jeg må gå. -Hva har hendt?
Ingenting. Jeg beklager, men jeg må gå.
Jeg vil snakke med Clément, men han la ikke igjen nummeret sitt.
Det er normalt. Han kan ikke ha kontakt med alle som jobber for ham.
Det eksisterer et hierarki.
Vil du gi ham en beskjed, må du gå via din overordnede-meg.
Kan du gi ham dette?
Det trenger ikke være så formelt. Fortell meg det, så forteller jeg videre.
Vennligst bare gi ham brevet.
Hva inneholder det?
Ut med det, min venn, ellers åpner jeg det.
Jeg slutter.
Clément velger sine ansatte med omhu.
Han gransker dem grundig, og lager en mappe om hver og en.
Han valgte deg fordi du er perfekt til jobben.
Nei. Jeg vil slutte.
-Hvorfor? -Jeg vil slutte, rett og slett.
-Jeg trenger ikke forklare meg. -Jo, det må du.
Det vil se suspekt ut.
I dag har vi mye å gjøre.
Jeg beholder dette, så snakker vi om det senere, i ro og mak.
-Når? -Snart. I morgen, om vi har tid.
Men du og jeg har et problem.
Kaffen du lager hver morgen smaker piss.
Clément forbyr røyking her.
Finn nummer seks til meg. Jeg vil høre på den med en gang.
Jeg møter ministeren kl 11.30. Noe nytt?
Politiet finner ingenting. De etterlot seg ingen spor.
Major Labarthe, hva er koblingen mellom Al-Shamikh og gislene?
Hvem ga ham i oppgave å blokkere forhandlingene?
Al-Shamikh skrev ned all gjøren og laden i notisbøker.
Han ga dokumenter til sin advokat. Notatene er kanskje å finne der.
-Jeg vil se det. -Hold meg underr...
Gi meg kassetten.
Jeg skal gi den til Clément. Vi ses.
Og hva gjør vi med styret?
Vi må forklare dem situasjonen...
Vi spiser noe. Du ville jo prate med meg. Jeg spanderer.
-Clément vil ta det ille opp. -Hvorledes?
Han er forsiktig. Han vil kunne stole på folk.
Stikker du rett etter at du har begynt, blir han mistenksom.
Unnskyld.
Konsentrer deg om jobben. Gjør den godt. Gjør som jeg sier.
Om en uke lover jeg å prate med Clément og ordne opp i alt.
En til, takk. Vil du ha en øl?
Nei. En cola, takk.
-Drikker du ikke? -Ikke lenger.
Bravo. Viljestyrke. Det respekterer jeg.
-Hvor mange jobber for Clément? -Godt spørsmål.
Vi vet om hverandre, men det er andre som du aldri vil få møte.
Clément er smart. Han stykker oss opp.
Vi har alle en spesifikk oppgave. Ingen vet hva de andre gjør.
Det er ordnet slik at han er den første som får vite det om et ledd brister.
Jeg har kjent Clément i evigheter.
Men jeg er rettskaffen, til forskjell fra ham.
Han kunne solgt sin egen mor. Han bruker folk, og kaster dem etterpå...
...når de ikke lenger trengs.
La meg si deg... Det virkelige spørsmålet er ikke hvem som jobber for Clément,
men hvem Clément jobber for. Det er en pyramide.
På hvert nivå står det noen og sleiker ræva til den over dem.
Vi er hans lakeier, men han er også noens lakei.
Selv han gjør som han blir fortalt.
Han tror han kontrollerer alt, men en dag kommer han til å få seg en smekk.
Det vil nok komme som en overraskelse.
Pokker heller. Slapp av, jeg er vant til det.
Hva er det? Gi meg nøklene. Jeg er sliten.
Nei da. Vi må hente notisbøkene.
-Der er advokatens kontor. -Hva?
Slapp av, jeg har planlagt det. Det er ingen kameraer, bare alarm.
Vi går inn, tar notisbøkene og stikker. Det tar toppen 10 minutter.
-Jeg gjør det ikke. -Ingen diskusjon, dette er en ordre.
-Du skal bare holde vakt. -Nei, jeg gjør det ikke, sa jeg.
Du rører deg ikke av flekken.
Du gjør akkurat som jeg sier.
Du vil slutte, jeg forstår det. Jeg har lovet å ordne det med Clément.
Men frem til da har du oppgaver å utføre.
Stikker du, vil vi finne deg. Det vet du.
Advokater jobber sent.
Døren.
De har ikke slått på alarmen. Følg med der.
Si fra om du ser lys eller hører lyd.
Gerfaut?
Slukk lyset. Duval, lyset!
Hold beina.
Vent.
Gå til døren. Jeg tar hånd om safen.
Ut av min bil! Ut!
Vi er blitt lurt. Her er det ingenting.
Duval, dra hjem og dusj, og hiv disse klærne.
Kom på jobb som vanlig. Se på meg! Hør!
Ingenting har hendt. Om Clément spør, var du hjemme alene hele kvelden.
Du sier ingenting. Oppfattet?
Gjør som jeg sier, ellers kan det gå deg ille.
Hallo?
-Hallo? -Hvor er du?
Hjemme.
Beklager å ringe så sent, men jeg vil møte deg omgående.
-Du mener nå med en gang? -Ja.
-Har det skjedd noe? -Ikke på telefon.
En bil venter på deg utenfor huset. Vi ses.
Kom inn.
God kveld.
Sett deg.
Beklager å måtte forstyrre så sent. Det var nødvendig.
Jeg må få klarhet i visse ting.
-Hvor er kassett nummer seks? -Unnskyld?
I morges fikk du 15 kassetter. Vi fikk 14 tilbake. Nummer seks mangler.
Jeg ga den til Gerfaut. Han ville at du skulle høre den snarest.
-Jeg ga ham også avskriften. -Har du gitt ham noe annet?
-Nei. -Har du gitt ham andre avskrifter?
-Er noe galt? -Svar meg.
Han satt ved siden av meg. Han leste alle avskrifter.
Husker du innholdet i nummer seks?
Du er ikke i trøbbel. Vi kan snakke fritt.
Hvorfor ville Gerfaut at jeg skulle høre på den?
Jeg vet ikke. Transkriberingen går på automatikk.
Hva inneholdt den?
Det var to menn som snakket om en granskning,
og om å finne noen notisbøker på et advokatkontor.
-Gerfaut sa han ville informere deg. -Når møtte du sist Gerfaut?
-I går. -Når?
Han gikk ved sekstiden.
-Du så ham ikke etter det? -Nei.
-Hvor var du før i kveld? -Hjemme.
Bli med meg.
Kom ut her.
Jeg vet hvor du var i kveld. Og Duval var sammen med deg.
Nei. Jeg jobber alene. Jeg trenger ingen.
Idiot. Tror du at du er intelligent nok til å planlegge en sånn operasjon?
Du kan ikke engang følge ordre.
Ante du ikke at det kunne være en felle?
-Det var ingen felle. -Hvordan kan du være så sikker?
Jeg har notisbøkene.
Alt gikk etter planen. Notisbøkene lå i safen.
Og du fikk lest dem og analysert innholdet?
Du har alltid undervurdert meg.
Navn, nummer og kontonummer er lette å oppdage.
Selv for en idiot som jeg. Spesielt når navnene er velkjente.
-Hvor er notisbøkene? -Jeg kjenner deg.
Jeg vet hva som vil skje. Du kjenner meg... Jeg sier ingenting.
Var jeg ikke tydelig nok? Du skulle bare ta ordre fra meg.
Gerfaut jobber ikke for meg. Han har manipulert deg.
Han gjorde det før, men jeg ekskluderte ham.
De som ikke kjenner sine grenser, skal alltid lage problemer.
Det vil ikke skje igjen.
Og du, Duval? Du kjenner vel dine grenser?
Gå tilbake til arbeidet som vanlig om to dager.
Du fikk deg kanskje en real støkk. Men hold det for deg selv.
Ikke syt til dine alkoholiserte venner.
-Hvem jobber du for, monsieur Duval? -Jeg er arbeidsløs.
-Hvor var du i går kveld? -Hjemme.
Hvorfor sto din bil parkert utenfor Lombards kontor i går kveld?
Jeg trenger ikke vise deg videoen.
Det var ikke jeg som drepte ham. Jeg skulle ikke ha vært der.
God dag, monsieur Duval. Major Labarthe.
Du har intet annet valg enn å fortelle alt du vet.
Vi vet alt om den andre personen. En riktig lyssky figur.
Men du, monsieur Duval, er en kontorarbeider.
Hvordan havnet du der? Hvem jobber du for?
Svar.
Han heter Clément. Jeg kjenner ham ikke.
-Han betaler meg for å transkribere. -For-eller etternavn?
-Jeg vet ikke. -Er han franskmann?
Var det han som rekrutterte deg?
Han sa han var sjef for et overvåkningsbyrå.
Prøvde du ikke å finne ut mer?
-Jeg trengte jobben. -Nå er du skyldig i drap.
-Det var ikke meg. -Hvor er Gerfaut?
Jeg vet ikke.
Du må samarbeide bedre, og gi meg riktig informasjon.
Vi har vært i Topazhuset, på etasjen du oppga.
Kontoret er tomt.
Det tilhørte Aldoran, som solgte det til et investeringsfond.
Det fantes ingen Clément.
-Hvem sin telefon ble avlyttet? -Din.
-Hvor lang tid? -To til tre uker.
-Hvem andre i etterretningstjenesten? -Ingen andre, tror jeg.
Gi meg navnene på alle andre som ble avlyttet.
-Journalister, forretningsmenn... -Jeg vil ha navn.
-Det vet jeg ikke. Jeg lytter ikke. -Men du transkriberer jo.
Det funker ikke sånn. Det skjer automatisk.
Medvirket du i drapet på Moftah Al-Shamikh?
Nei.
-Men de du jobber for, drepte ham? -Ja.
-Dere vil vel ha notisbøkene også. -De som ikke ble funnet i går kveld?
Det trengs ikke. Vi har alt vært på Lombards kontor.
Det er bare ett menneske som kan forhindre at du blir dømt til 20 års fengsel-jeg.
Som byråsjef kan jeg avgjøre om din mappe og identitet skal hemmeligstemples.
Men jeg trenger nyttig informasjon.
Ellers overlates du til påtalemyndigheten, og dømmes til fengsel.
I veldig lang tid.
Hallo?
Er det sikkert at de ikke lytter?
Ta det rolig, monsieur Duval, dette er en sikker linje.
Ville du snakke med meg?
Jeg vet ikke mer enn deg. Jeg forstår ikke hvordan jeg kan hjelpe.
Jeg vil finne Clément. Jeg vil vite hvem han jobber for.
Gå tilbake til arbeidet, men fra og med nå jobber du for meg.
-Hva mener du? -Gi meg kopier av kassettene hver kveld.
Det er umulig. Det er for risikabelt.
De vet om jeg gjør noe ukarakteristisk. De vokter meg.
Vær diskré. Gjør som du pleier, så går det bra.
-Hvor lenge må jeg gjøre det? -I noen dager. En eller to uker.
Frem til vi har identifisert Clément.
-Hvordan kontakter jeg deg om problemer? -I nødstilfelle kan jeg nås når som helst.
Men alt vil gå bra. Karene mine beskytter deg.
Står til?
-Hva gjør du her? -Ingenting, jeg var bare urolig.
Du gikk så brått her forleden, og du tar ikke telefonen...
-Hvordan vet du hvor jeg bor? -Hvordan det?
-Svare meg. Hvor fikk du adressen fra? -Jeg skulle ikke ha kommet.
-Hvor fikk du adressen min fra? -Du er gal. Albert ga meg den.
-Slipp meg. -Jeg er lei for det. Unnskyld!
Takk.
Hva skal du gjøre når det er ferdig? Sette det i en ramme?
Nei.
Jeg pleier å ta en røyk og se på bildet en stund.
Så legger jeg bitene tilbake og kjøper et nytt.
Jeg skal gå nå.
Bli en liten stund.
Om jeg spør hvordan du fikk det, får jeg vel ikke noe svar, hva?
Jeg ligger tynt an.
Hallo?
Et øyeblikk.
Hallo.
Er det sikkert at de ikke lytter?
Ta det helt med ro, monsieur Duval, dette er en sikker linje.
-Ja, hallo? -La meg snakke med Labarthe.
Vi kommer tilbake om en stund.
Det går ikke. Finn ham. Det haster.
Jeg setter deg over.
-Hallo? -Dere må hente meg. De vet alt.
-Hvordan? -De avlyttet samtalen i går kveld.
-Umulig. -Jeg hørte det nå nettopp!
Ro deg ned. Bare du har hørt innspillingen.
-Og? -Fortsett som om ingenting har skjedd.
-Fortsett som avtalt. -Kanskje avlytter de oss nå!
Ingenting vil skje i dag. De hører ikke på kassettene før deg.
Gå tilbake til arbeidet.
-Monsieur Duval. -Nei.
-Jeg går ikke tilbake dit. -Ikke glem avtalen vår.
Hvilken betydning har det for deg? Hva er poenget med det hele?
Du er under vår beskyttelse.
Hvor er notisbøkene?
Nå?
Han ga meg en ordre.
Å enten komme med notisbøkene, eller med deg.
Jeg har ikke notisbøkene. Det vet han. Jeg sa det.
Du ser ut som en hyggelig kontorist. Men du er en dreven løgner.
Så du ikke kameraene? Bra jobbet.
Du vet vel hva som skjer om man ikke har hette på seg?
Hvordan har du det?
Vi tar oss av ham.
Har du det bra? Du fikk ikke altfor hard medfart?
Var Clément i bilen?
-Ga du bildene til media? -Ja.
-Vet du hvor de skulle føre deg? -Nei.
-Kom. Vi lar en lege undersøke deg. -Nei.
Jeg kan ikke slippe deg, det vet du.
-Du trenger meg. -Nei.
De tror at du har notisbøkene.
De kommer tilbake.
Hold deg hjemme. De tok henne for å komme innpå deg. De vil ta kontakt.
Du må ha tålmodighet.
Monsieur De Grugy er ikke her. Vil du legge igjen en beskjed?
Nei, jeg må snakke med ham. Det haster.
Vi skulle treffes, men jeg når ham ikke på telefonen.
Forretningsklubben For økonomisk vekst
FRANKRIKE ER TILBAKE
Hva gjør du her?
Jeg ville takke deg.
-Det passer ikke nå. Jeg er opptatt. -Hvorfor ga du ham mitt navn?
Jeg så at du var i knipe.
Jeg vet at du er flink, så jeg ga ham ditt navn.
Jeg ville bare hjelpe deg. Men det skulle jeg kanskje ikke ha gjort.
-Jobber du for ham? -Nei.
Jeg kjenner ham så vidt. Vi støter på hverandre på møter og reiser.
Jobber han for Chalamont?
-Ring ham. -Unnskyld?
Du hørte meg. Si til Clément at du vil møte ham nå.
Nei. 350 gjester kommer snart, så vær vennlig og gå.
-Ring ham. -Jeg er opptatt.
Gå hjem og ta en drink. Det roer nervene.
Ring ham.
Ring ham selv.
Har du notisbøkene?
-Har du funnet Clément? -Ja.
Vi har ikke funnet notisbøkene. Al-Shamikh løy for oss.
Monsieur Duval, uten vår hjelp overlever du ikke.
Hallo?
Det er Duval. Jeg har notisbøkene. La henne gå.
Vi ringer deg med instrukser.
Jeg vil ha to skarpskyttere med god sikt ovenfra.
Jeg trenger radiolink. Jeg møter dem alene.
Jeg sier "klart" om dere skal pågripe dem.
Går det skeis, sier jeg "angrip" for ildgivning.
Parkeringsplan-1
-Hva har dere gjort med henne? -Vi er ikke kjeltringer.
Hun tilbrakte bare dagen i bagasjerommet.
Jeg har ikke notisbøkene, men jeg skal ta dere med til dem.
Det gjenstår å se.
-Jeg vet ikke om jeg kan stole på deg. -Philippe Chalamont.
Du ville ikke at gislene skulle frigis før valget.
Jeg vil vite hvem som har notisbøkene.
Jeg vil ha informasjon. Hvem skal jeg møte?
-Innenriksetterretningstjenesten. -Hvem der?
-Labarthe. -Da drar vi.
Forrædere er svake. Jeg antok at du var mer stabil.
Stødigere. Mindre hul.
-God kveld, major Labarthe. -God kveld.
-Skal du ikke gi meg notisbøkene? -Nei.
Du skal bli med meg. Jeg har menn utplassert overalt.
Har du ikke noe mer konstruktivt å by på? Hva anklages jeg for?
Drapet på Al-Shamikh og hans hustru og ulovlig telefonavlytting, blant annet.
-Klart. -"Ulovlig"?
Tror du at etterretningstjenesten kan avlyttes utenfra?
Slå av mikrofonen. La meg snakke med deg.
Trekk deg unna.
Be dine menn trekke seg unna.
-Hva gjelder det? -Din framtid.
I etterretningstjenesten avanserer man som kjent ikke bare på sine meritter.
Man avanserer ved å bygge opp en portefølje.
Når man har informasjon, og det har du rikelig av,
er det best å holde den for seg selv.
Det er ikke gunstig å bytte ut de dyktigste under hvert regjeringsskifte.
Ens karriere skal ikke være avhengig av valgresultatet.
Hvordan omgikk du forhandlingene med terroristene?
Vi ville ikke forhindre frigivningen, bare utsette den.
Uansett hvilken informasjon du gir din minister,
er gapet i opinionsmålingene for stort til at det kan snu.
Chalamont vil vinne.
Og så?
Da kontakter jeg deg for å diskutere din plass i organisasjonen.
Vi finner sikkert en passende post.
Det du vet, er uvurderlig. Det vil du dra fordel av.
Duval blir hos meg. Så vidt jeg vet, jobber han fortsatt for meg.
Angrip!
-Hva skjedde? -De skulle ha drept oss.
Vi hadde ikke noe valg. Før ham vekk.
Få redegjørelsen hans til rapporten min.
Vi befinner oss på flyplassen der de pårørende til gislene...
Flyet med de tre ingeniørene bør lande kl 11.
Slutten på lang tids venting...
President Chalamont bør være der og ta imot våre landsmenn...
Det er presidentens første seier, bare to uker etter valget...
Jeg vil formidle vår glede og betydningen av dette for Frankrike.
Jeg vil hylle familiene
som så beundringsverdig har taklet denne prøvelsen...
Tekst: Nicolai Herzog